Simptomele includ febră, dureri de cap severe, rigiditatea gâtului și sensibilitate la lumină. În cazurile severe, meningita poate duce la complicații precum convulsii, leziuni cerebrale sau chiar deces. Diagnosticarea și tratamentul prompt sunt esențiale pentru a preveni complicațiile și a îmbunătăți prognosticul. Vaccinarea și respectarea măsurilor de igienă pot ajuta la prevenirea anumitor tipuri de meningită, oferind o protecție importantă pentru sănătatea copiilor.
Simptomele meningitei la copii
Meningita la copii se manifestă prin diverse simptome care variază în funcție de vârstă și de agentul cauzal. Recunoașterea precoce a acestor semne este crucială pentru diagnosticul și tratamentul prompt, care pot preveni complicațiile severe și pot salva vieți.
Simptome la sugari
Iritabilitate și plâns strident: Aceste simptome sunt adesea primele semne ale meningitei la sugari. Iritabilitatea se manifestă prin agitație excesivă și dificultatea de a calma copilul. Plânsul strident are un timbru înalt, neobișnuit și persistent. Este diferit de plânsul normal al sugarului și poate fi un semn de presiune intracraniană crescută. Părinții pot observa că copilul plânge mai mult când este ținut sau mișcat, indicând o posibilă sensibilitate la mișcare cauzată de inflamația meningelor. Este important de menționat că aceste simptome pot fi subtile la început și pot fi confundate cu alte probleme mai puțin grave, cum ar fi colicile. Persistența acestor semne, în special când sunt însoțite de alte simptome, necesită evaluare medicală imediată.
Febra: Aceasta este un simptom cardinal al meningitei la sugari, deși nu este întotdeauna prezentă în stadiile inițiale ale bolii. La sugari, febra este definită ca o temperatură rectală peste 38°C. În meningită, febra poate fi persistentă și rezistentă la medicamentele antipiretice obișnuite. Este important de remarcat că unii sugari, în special nou-născuții, pot prezenta hipotermie (temperatură scăzută) în loc de febră. Fluctuațiile bruște de temperatură pot fi, de asemenea, un semn de alarmă. Febra în meningită este adesea însoțită de alte simptome sistemice, cum ar fi frisoane sau transpirații. Monitorizarea atentă a temperaturii și observarea pattern-ului febrei poate oferi indici importanți pentru diagnostic. Părinții trebuie să fie conștienți că absența febrei nu exclude posibilitatea meningitei, mai ales la nou-născuți.
Alimentație deficitară: Refuzul alimentației sau scăderea apetitului sunt semne frecvente ale meningitei la sugari. Acest simptom poate fi cauzat de disconfortul general, greață sau dificultăți de înghițire asociate cu inflamația meningelor. Sugarii pot prezenta o scădere bruscă a interesului pentru alăptare sau hrănirea cu biberonul, pot refuza complet alimentele sau pot regurgita frecvent. Alimentația deficitară poate duce rapid la deshidratare, care complică tabloul clinic și poate masca alte simptome ale meningitei. Părinții trebuie să monitorizeze atent cantitatea de lapte sau alimente consumate, precum și numărul de scutece ude, care pot indica gradul de hidratare. Orice schimbare bruscă în pattern-ul de alimentație al sugarului, în special când este asociată cu alte simptome suspecte, necesită evaluare medicală promptă pentru a exclude meningita sau alte afecțiuni grave.
Letargie și somnolență excesivă: Aceste simptome sunt deosebit de îngrijorătoare la sugari și pot indica o infecție gravă, inclusiv meningită. Letargia se manifestă prin lipsa de reactivitate și scăderea nivelului de conștiență. Un sugar letargic poate părea neobișnuit de calm, greu de trezit sau poate să nu răspundă la stimuli obișnuiți. Somnolența excesivă se referă la perioade prelungite de somn, dificultatea de a rămâne treaz sau revenirea rapidă la somn după trezire. Aceste simptome pot fi cauzate de inflamația creierului și a meningelor, precum și de presiunea intracraniană crescută. Este crucial ca părinții să recunoască diferența între somnul normal al sugarului și letargia patologică. Orice schimbare bruscă în pattern-ul de somn sau în nivelul de reactivitate al sugarului necesită evaluare medicală imediată, deoarece poate fi un semn precoce al meningitei sau al altor afecțiuni neurologice grave.
Fontanelă bombată (zona moale a capului): Fontanela bombată este un semn alarmant al meningitei la sugari și reprezintă o urgență medicală. Fontanela, sau “moalele capului”, este zona unde oasele craniene nu s-au sudat complet. În mod normal, fontanela este plată sau ușor adâncită. În meningită, presiunea intracraniană crescută poate cauza bombarea sau umflarea fontanelei, făcând-o să pară ridicată sau tensionată la atingere. Acest simptom este mai ușor de observat când copilul este calm și în poziție verticală. O fontanelă bombată poate fi însoțită de alte semne de presiune intracraniană crescută, cum ar fi vărsături sau iritabilitate. Este important de menționat că absența unei fontanele bombate nu exclude diagnosticul de meningită. Părinții trebuie să fie atenți la orice modificare a aspectului sau texturii fontanelei și să solicite imediat asistență medicală dacă observă o bombare.
Simptome la copiii mai mari
Durere de cap severă: Durerea de cap în meningită este adesea descrisă ca fiind intensă, persistentă și diferită de orice durere de cap experimentată anterior. Poate fi localizată în zona frontală sau occipitală și se agravează frecvent la mișcarea capului sau în poziție verticală. Durerea poate fi pulsatilă și poate fi însoțită de o senzație de presiune intracraniană. Copiii mai mari pot descrie durerea ca fiind “cea mai rea durere de cap din viața lor”. Este important de remarcat că intensitatea durerii poate fluctua, dar tinde să persiste și să se agraveze în timp. Durerea de cap severă, în special când este asociată cu alte simptome precum febră sau rigiditatea gâtului, trebuie considerată ca fiind un semn de alarmă pentru meningită și necesită evaluare medicală imediată. Părinții trebuie să fie atenți la schimbările în comportamentul copilului care ar putea indica o durere de cap severă, chiar dacă copilul nu o poate exprima verbal.
Rigiditatea gâtului: Aceasta este un simptom clasic al meningitei și rezultă din inflamația meningelor. Rigiditatea se manifestă prin dificultatea sau imposibilitatea de a îndoi gâtul înainte, aducând bărbia la piept. Copiii pot prezenta durere sau disconfort sever la încercarea de a efectua această mișcare. Rigiditatea poate fi însoțită de durere la rotația capului sau la încercarea de a atinge bărbia de piept. În cazuri severe, copilul poate menține capul într-o poziție fixă pentru a evita durerea. Este important de menționat că rigiditatea gâtului poate să nu fie evidentă în stadiile foarte timpurii ale bolii sau la copiii foarte mici. Părinții trebuie să fie atenți la orice schimbare în modul în care copilul își ține sau mișcă capul și gâtul. Prezența rigidității gâtului, în special când este asociată cu febră și durere de cap, necesită evaluare medicală urgentă.
Sensibilitate la lumină (fotofobie): Fotofobia în meningită se manifestă prin disconfort sau durere la expunerea la lumină. Copiii afectați pot strânge ochii, își pot acoperi fața sau pot căuta activ locuri întunecate. Această sensibilitate poate varia de la ușoară la severă și poate afecta atât lumina naturală, cât și cea artificială. Fotofobia este cauzată de iritația meningelor și a nervilor cranieni, în special a nervului optic. Aceasta poate fi însoțită de alte simptome oculare, cum ar fi vedere încețoșată sau dureri oculare. În cazuri severe, copiii pot refuza să deschidă ochii chiar și în condiții de lumină scăzută. Părinții trebuie să fie atenți la schimbările bruște în comportamentul copilului față de lumină, cum ar fi preferința pentru camere întunecate sau refuzul de a ieși afară în timpul zilei. Fotofobia, în special când este asociată cu alte simptome ale meningitei, necesită evaluare medicală promptă.
Greață și vărsături: Aceste simptome sunt frecvente în meningită și pot fi cauzate de presiunea intracraniană crescută sau de iritația meningelor. Vărsăturile în meningită sunt adesea explozive și pot apărea fără greață prealabilă. Ele pot fi persistente și nu sunt ameliorate de medicamentele obișnuite pentru greață. La copiii mai mari, greața și vărsăturile pot fi însoțite de dureri abdominale. Este important de remarcat că aceste simptome pot duce rapid la deshidratare, în special la copiii mici. Vărsăturile repetate, în special când sunt asociate cu alte simptome neurologice sau febră, trebuie considerate un semn de alarmă. Părinții trebuie să monitorizeze frecvența și volumul vărsăturilor, precum și capacitatea copilului de a reține lichide. Deshidratarea severă poate complica tabloul clinic și poate necesita intervenție medicală imediată.
Confuzie și iritabilitate: Aceste simptome reflectă afectarea funcției cerebrale în meningită. Confuzia se poate manifesta prin dezorientare în timp și spațiu, dificultăți de concentrare sau incapacitatea de a recunoaște persoane familiare. Copiii pot părea “absenți” sau pot avea răspunsuri inadecvate la întrebări simple. Iritabilitatea se manifestă prin agitație excesivă, neliniște și reacții disproporționate la stimuli obișnuiți. Copiii pot deveni neobișnuit de sensibili la zgomote sau atingeri. În cazuri severe, poate apărea letargia sau chiar pierderea conștienței. Schimbările în comportament sau personalitate trebuie luate în serios, în special când sunt însoțite de alte simptome ale meningitei. Părinții trebuie să fie atenți la orice modificare bruscă în starea mentală a copilului, cum ar fi dificultăți de comunicare sau incapacitatea de a efectua sarcini simple pe care le puteau face anterior.
Convulsii: Acestea sunt o complicație gravă a meningitei și pot apărea în orice stadiu al bolii. Ele sunt cauzate de iritația creierului și de modificările biochimice asociate cu infecția. Convulsiile se pot manifesta prin mișcări involuntare ale membrelor, rigiditate musculară, pierderea conștienței sau privire fixă. La sugari, convulsiile pot fi subtile, manifestându-se prin mișcări oculare rapide sau tremurături fine ale extremităților. Convulsiile prelungite sau repetate pot duce la leziuni cerebrale și necesită intervenție medicală imediată. Este crucial ca părinții să recunoască semnele unei convulsii și să solicite ajutor medical de urgență. După o convulsie, copilul poate fi confuz sau somnolent pentru o perioadă. Prezența convulsiilor în contextul altor simptome sugestive pentru meningită indică o formă severă a bolii și necesită tratament intensiv.
Tratamentul meningitei la copii
Acesta necesită o abordare rapidă și agresivă, în special în cazurile de meningită bacteriană. Terapia este adaptată în funcție de cauza suspectată sau confirmată a infecției și poate include antibiotice, antivirale, medicamente antiinflamatorii și îngrijiri suportive.
Meningita bacteriană
Antibiotice administrate intravenos: Tratamentul cu antibiotice este crucial în meningita bacteriană și trebuie inițiat cât mai curând posibil, chiar înainte de confirmarea diagnosticului prin teste de laborator. Antibioticele sunt administrate intravenos pentru a asigura o concentrație ridicată și rapidă în sistemul nervos central. Inițial, se utilizează antibiotice cu spectru larg pentru a acoperi cei mai probabili agenți patogeni, în funcție de vârsta copilului și de factorii de risc. Odată ce agentul patogen specific este identificat prin culturi, tratamentul poate fi ajustat. Durata terapiei variază de obicei între 7 și 21 de zile, în funcție de bacteria implicată și de răspunsul clinic al pacientului. Monitorizarea atentă a efectelor secundare și a nivelurilor serice ale antibioticelor este esențială pentru a asigura eficacitatea și siguranța tratamentului.
Corticosteroizi pentru reducerea inflamației: Administrarea de corticosteroizi, în special dexametazona, este adesea recomandată în meningita bacteriană pentru a reduce inflamația meningelor și a preveni complicațiile neurologice. Corticosteroizii sunt de obicei administrați cu puțin timp înainte sau concomitent cu prima doză de antibiotice. Aceștia pot ajuta la diminuarea edemului cerebral, reducând astfel presiunea intracraniană și riscul de sechele neurologice pe termen lung. Utilizarea corticosteroizilor este în special benefică în meningita cauzată de Haemophilus influenzae tip b și Streptococcus pneumoniae. Cu toate acestea, decizia de a utiliza corticosteroizi trebuie luată cu atenție, ținând cont de tipul de bacterie suspectată și de starea clinică a copilului. Durata tratamentului cu corticosteroizi este de obicei scurtă, limitată la primele 2-4 zile de terapie.
Meningita virală
Îngrijiri suportive (odihnă, hidratare, ameliorarea durerii): În cazul meningitei virale, care este de obicei mai puțin severă decât cea bacteriană, tratamentul se concentrează pe îngrijiri suportive pentru a ajuta organismul să combată infecția. Odihna este esențială pentru recuperare, iar copilul trebuie să rămână în pat până când febra și celelalte simptome se ameliorează. Hidratarea adecvată este crucială pentru a preveni deshidratarea, mai ales în prezența febrei sau a vărsăturilor. Lichidele pot fi administrate oral sau, în cazuri severe, intravenos. Pentru ameliorarea durerii și a febrei, se pot administra medicamente antiinflamatorii nesteroidiene sau paracetamol. În cazurile de fotofobie, se recomandă menținerea unui mediu cu lumină redusă. Monitorizarea atentă a simptomelor și a stării generale a copilului este esențială pentru a detecta orice agravare care ar putea necesita intervenție medicală suplimentară.
Medicamente antivirale pentru virusul herpes simplex: În cazurile de meningită cauzată de virusul herpes simplex, tratamentul antiviral este esențial și trebuie inițiat prompt. Aciclovirul este medicamentul de elecție, administrat intravenos în doze mari pentru a asigura penetrarea adecvată în sistemul nervos central. Tratamentul durează de obicei 14-21 de zile, în funcție de severitatea infecției și de răspunsul clinic. Diagnosticul precoce și inițierea rapidă a terapiei antivirale sunt cruciale pentru a preveni complicațiile neurologice severe asociate cu meningita herpetică. În timpul tratamentului, funcția renală trebuie monitorizată atent, deoarece aciclovirul poate cauza nefrotoxicitate. În cazuri rare, când se suspectează rezistență la aciclovir, pot fi luate în considerare alternative precum foscarnetul. Urmărirea pe termen lung este importantă pentru a evalua și gestiona potențialele sechele neurologice.
Spitalizare și monitorizare
Spitalizarea este esențială în tratamentul meningitei la copii, în special în cazurile de meningită bacteriană. Aceasta permite administrarea promptă a antibioticelor intravenoase și monitorizarea atentă a evoluției clinice. Copiii sunt ținuți sub observație continuă pentru a detecta rapid orice agravare sau complicație. Parametrii vitali, inclusiv temperatura, tensiunea arterială și saturația de oxigen, sunt verificați frecvent. Se monitorizează nivelul de conștiență și se efectuează evaluări neurologice regulate. Hidratarea și echilibrul electrolitic sunt atent gestionate. În cazuri severe, poate fi necesară internarea în secția de terapie intensivă pentru suport respirator sau cardiovascular. Durata spitalizării variază în funcție de severitatea bolii și de răspunsul la tratament, putând dura de la câteva zile la câteva săptămâni.